Made by CVStudio v.1.0.2.1 [Hable Con Ella][SLO][25,000][162620][priredba marjetica13]
Film PIEDRA ALMODOVARJA
GOVORI Z NJO
Na odru je polno lesenih miz in stolov.
Prikažeta se dve ženski v kombinežah,
zaprtih oči, kot mesečnici.
Ustrašiš se, da se bosta kam zaleteli.
A naenkrat se pojavi moški
z najbolj žalostnim obrazom,
kar sem jih videl,
in pomeče z njune poti vse stole in mize.
Ne veš, kako ganljivo je bilo!
Zraven mene je sedel čeden moški, star čez štirideset,
ki je od ganjenosti večkrat zajokal.
Vem, zakaj.
Bilo je čudovito.
Presenečenje imam zate.
Pina Bausch mi je dala avtogram zate.
Moral sem kupiti fotografijo.
Glej.
V angleščini je.
Pravi: upam, da premagaš vse ovire
in zaplešeš.
Glej,
dobila je menstruacijo. - Prekmalu.
Tako.
Dober večer.
Benigno, bi nocoj lahko ostal?
Sestra ne more ostati z otroki in jih nimam kje pustiti.
Zakaj si prišla? Morala bi me poklicati...
Saj te ne izkoriščam?
Ta teden si ostal že trikrat.
Ne skrbi.
Če imam en prost popoldan, sem zadovoljen.
Z delavci se moram pogovoriti o stanovanju. V razsulu je.
Potem pa samo še uokvirim fotografijo.
Moj položaj se ne bo popravil. Lahko poveva na kliniki,
pa naj oni odločijo. - Nisi kriva, da te je mož zapustil s tremi otroki.
Prideš ob nočeh, ko utegneš, kadar ne, ostanem jaz. Skupaj bova zmogla.
Res hvala.
Ukinil si ji infuzijo.
Ni je prenašala. - Jutri lahko spet poskusiva.
Ja. Pojdi.
Pa pogum! - Hvala.
Pojdi.
Šest bikov in ena ženska.
Prihodnjo sredo se bo v tradicionalni areni Brihuega
Lydia Gonzales borila s šestimi biki. Veliko bikov,
dober večer, Lydia. - Dober večer.
Zakaj tako skrajna odločitev?
Moje delo je boriti se z biki. Dva bika, šest, kot me doleti.
Pravijo, da se mnogi bikoborci nočejo boriti z vami,
ker ste ženska. - Naj govorijo, kar hočejo. Njihova stvar.
Morate priznati, da je v svetu bikoborb preveč mačizma.
Seveda so izjeme.
El Nińo de Valencia si je z vami več mesecev delil plakat.
Ti časi so mimo.
Mislite, da je bilo to le zaradi njegove promocije
in vas je zavrgel, ko je dosegel cilj?
Rekla sem vam, da o tem ne bom govorila.
O težavah je vendar dobro govoriti.
To je prvi korak pri premagovanju težav.
El Nińo de Valencia... - Dovolj!
Lydia, ne bodi nesramna in mi dovoli končati vprašanje.
Rekla sem vam, da o tem nočem govoriti.
Nič mi nisi rekla! In ni mi všeč, da to praviš,
ker si lahko kdo misli, da so pogovori pripravljeni vnaprej.
In jaz tega ne počnem. Vedno delam v živo.
Ena redkih sem, ki si upajo, kot bi si morala tudi ti
in priznati, da te je El Nińo de Valencia izkoristil.
Moški, ki si je s tabo delil ne le slavo in areno,
ampak tudi posteljo, te je zavrgel, ko se mu je zazdelo.
Zdravo, Juan Luis, tukaj Marco.
Kako gre?
Hotel sem te nekaj vprašati.
Rad bi naredil reportažo o Lydii Gonzales.
Ja, jaz jo tudi gledam.
Rad bi naredil nekaj temeljitega.
Za nedeljskega? Krasno!
Bik...
Ženska je znorela. - To je zaradi tebe.
Dovolila bi biku, da jo raztrga, samo da ti vidiš.
Ne bi smela priti, sploh pa ne ti.
Dobro vem, kaj počnem.
Ampak El Nińo se mora zbrati.
Nima časa za druge skrbi.
Ne bom mu jih delala.
Povej mu, naj pride po stvari
ali pa naj mi pove, kam mu jih pošljem. - Pošlji jih k meni.
Naj mi pove sam, s tabo nimam nič!
Izvoli, lahko gresta, če hočeta.
Viski z ledom, prosim. - Kateri kozarec?
Visoki.
Oprostite, bi lahko na kratko govoril z vami?
Niti slučajno! Če je konec, je konec.
Oprostite.
Kaj ste rekli? - Ali bi lahko, prosim, govoril z vami?
Če me peljete do Madrida, se lahko po poti pogovoriva.
Bilo bi mi v veselje.
Greva, torej.
Kdo vas je poimenoval Lydia? - Moj oče.
Kot bi vam zapečatil usodo.
Vedno si je želel biti torero, a je ostal banderillero.
Najbolj od vseh me je podpiral,
a je pred enim letom umrl.
Žal mi je.
Moram narediti reportažo o vas za El País.
Pišete o bikoborbah? Ni mi znano vaše ime.
Pravzaprav ne vem nič o bikih.
Zakaj ste potem tu?
Ne vem nič o bikih, zato pa veliko o obupanih ženskah.
Res? Kdo vam je rekel, da sem obupana?
Dobil sem tak vtis.
Ne zanimajo vas biki,
ampak moj odnos z El Nińom.
Povejte El Paísu, naj me pustijo pri miru!
Lahko noč. - Lahko noč.
Hitro! Spravite me odtod. - Kaj je narobe?
Spravite me odtod! V kuhinji je kača.
Dajte mi ključe.
Vrata so odprta. - Pomirite se. Ostanite tu.
Moja torbica. Hvala.
Pelji me v hotel.
Nikoli več se ne vrnem v to hišo.
Kateri hotel?
Eurobuilding, na primer. - Prav.
Prosim, ne povej nikomur za kačo.
Samo moja družina ve. - Ne skrbite.
Spoštujem fobije drugih.
Po tem, kar si naredil zame, ne morem odkloniti reportaže.
Prespite stvar.
Jutri vas pokličem, da mi poveste.
Hvala za vse.
Lahko noč.
Bi radi, da ostanem? Lahko spim na kavču. Ne bi bilo prvič.
Ne. Moram se naučiti biti sama.
Zdravo.
Pozdravljene. - Dobro jutro.
Ji umivate lase?
Kaj misliš?
Kako je bilo ponoči? - Nič posebnega.
Daj sem, bom jaz.
Grem.
Adijo, Matilde.
Kakšna vročina!
Morali bi ji postriči lase. - Na kratko jo daj.
Bolj praktično in udobno je.
Ostala bo taka, kot je prišla. Ne bi rad, da opazi razliko,
če se zbudi. - Po štirih letih v komi, bi bil to čudež.
Verjamem v čudeže. In tudi ti bi morala.
Zakaj jaz? - Ker bi kakšnega potrebovala.
Lahko te doleti, ti pa sploh ne boš opazila.
Kako je vroče!
V lekarni sem kupila nekaj proti potnim madežem.
Pod pazduho se ne potiš,
ampak drugje... Poglej obraz.
Kako se pa imenuje? - Oh, bog. Perspirex.
Zdravo, Marco tukaj. Se me spomniš?
Seveda.
Kako si kaj? - Naga.
Morala bi si kupiti kaj oblek, samo tole imam.
Lahko grem v tvojo hišo in ti prinesem, kar potrebuješ.
Ne, ničesar nočem od tam. Mogoče kdaj drugič.
Kam greva? - V Sybillo.
Najbrž misliš, da sem nora. - Zakaj?
Ker nočem več domov.
Ne, saj razumem.
Ko sem se ločil, nisem mogel več spati v isti postelji
in sem spal na kavču.
Trajalo je več kot en teden,
dokler si nisem kupil nove.
Torej si ločen.
Sam sem.
NEKAJ MESECEV KASNEJE
Po bikoborbi se morava pogovoriti.
Že celo uro govoriva.
Ti, ne jaz.
Res je.
Ste brali o nunah, ki so jih posilili misionarji v Afriki?
Duhovniki!
Grozljivo!
Če ne moreš zaupati več niti misionarju, nam bog pomagaj!
Prej so posiljevali domačinke. - Res?
Zaradi strahu pred aidsom so se spravili na nune.
Groza!
Pa tako sem jih spoštovala.
No, saj niso vsi posiljevalci.
Upam.
Nekateri so pedofili. - Kaj pa je to?
Fukatožje je neozdravljivo.
Utihni! Neotesan si!
Kakšni so biki? - Lepi, ampak težki.
Koliko jim daš? - Čez 500 kil.
Oh, pizda.
Grem v bar.
Lydia, saj veš, da nocoj večerjamo doma.
Če otroci ne bodo videli tete, bo hudič!
Bik prihaja.
Pomiri se.
Zdravo. Kako je z njo?
Slabo, ubožica.
Čisto jo je raztrgal.
Oče je zdaj lahko srečen!
Ne deklica! Ne deklica!
Z materjo sva mu kar naprej ponavljali.
Pa je postala taka kot on. - Ne razburjaj se.
Koliko je ura?
Že štiri ure traja.
TRI TEDNE KASNEJE
Gresta v Córdobo?
Ja. Saj bi ostala, pa ne morem.
Kaj pa govoriš? Tukaj nimamo več kaj storiti.
Bar je že tri tedne zaprt.
Otroci so pri sosedi, moškega sem zanemarila.
Ne skrbi. Če se kaj zgodi, si lahko tukaj v dveh urah.
V to si lahko prepričan.
Moramo ohraniti vero.
Vero?
Svetnikom prižigam sveče, vero pa težko ohranjam.
Kdaj ji bomo lahko pripeli medalje?
Ne še.
Pri vseh ranah
in cevkah...
Nikoli si jih ni snela.
Grem po vazo. - Hvala.
Moram v Ameriko za tri mesece.
Mojemu agentu se zdi pomembno.
A glede na to,
kako stojijo stvari tukaj...
Nočem iti.
Lahko gresta za trenutek ven?
Tukaj se ne sme kaditi.
Je takrat govorila s tabo?
Ja. V bistvu sem govoril jaz.
O čem?
O svojih zadevah.
Mene ni omenila?
Če sem iskren, te Lydia že dolgo ni več omenjala.
Za vse sem kriv jaz. - Ne, jaz sem kriv.
Ob tej pesmi so mi šle vse dlake pokonci.
Vedno sem te hotela vprašati, zakaj si tisto noč,
ko sva se spoznala, jokal, potem ko si ubil kačo?
V meni je obudila spomine.
Kakšne spomine?
Pred leti sem prav tako moral uloviti neko kačo.
Bila sva v Afriki.
Imela je enako fobijo,
čakala je pred šotorom,
prestrašena,
nemočna
in popolnoma gola.
Odkrila je kačo, medtem ko sva spala.
Je bila to tista, zaradi katere si spal na kavču? - Ja.
Sovražim to žensko.
Že leta je nisem videl. - Še huje.
Kaj naj storim, da jo pozabiš?
To, kar počneš.
Tako lepo ste spali, da vas nisva hoteli buditi.
Je dr. Vega tu? - Najbrž je v pisarni. Videla sem ga priti.
Rosa, zapri vrata, prepih je.
Joj, odprla je oči. - Uh, pri tem me čisto zmrazi!
Kaj pa, ko zehajo? - Se poserjem v hlače.
Doktor, rad bi govoril z vami.
Seveda. Kakšno noč ste imeli?
Povabim vas na kavo.
Doktor...
Koliko časa mislite, da lahko Lydia ostane taka?
Mesece, leta, vse življenje.
Ni nobenega upanja?
Kot zdravnik, moram reči, da ne.
Vendar pa...
OŽIVLJENA
"Meryl Lazy Moon se je po 15 letih zbudila iz kome."
V komo je padla med porodom tretjega otroka.
Bila je stalno v vegetativnem stanju, tako kot Lydia,
teoretično ne zavedajoč se življenja.
To prebujenje je v nasprotju z vsem, kar bom zdaj povedal.
Torej je upanje!
Vztrajam, znanstveno gledano, ga ni.
A če verjamete, da je, vam ga ne morem vzeti.
Lahko odpre oči, ali imam privide?
Lahko jih odpre.
A to ne pomeni, da vas vidi, niti, da se česa zaveda.
Njena možganska skorja je uničena,
deblo pa je nedotaknjeno
in nadzira avtomatične funkcije:
dihanje, spanje, budnost, prebavo.
Lahko mehanično odpira oči, a njeni možgani so mrtvi,
brez misli, brez občutkov.
Vstopite.
Ste slišali, vstopite!
Ja, vi!
Ime mi je Benigno. - Marco Zuloaga.
To je Alicia.
Vaša prva noč tu? - Ja.
Prva je najhujša, potem se navadiš.
Zakaj ti škornji?
Da stopala ne lezejo vstran ali naprej.
Videti so kot škornji z Ibize. - Res?
Nisem še bil na Ibizi. Poznam vas.
Ste prebrali kakšno mojo stvar? - Ne
Med predstavo Caffe Muller
sva slučajno sedela skupaj.
Nisem opazil.
V nekem trenutku so vam pritekle solze.
O njem sem govoril. On je jokal ob Caffe Muller.
Moram iti.
Že? Saj se sploh nisva nič pogovorila.
Kdaj drugič.
Se vrnete popoldne? - Ja.
Potem pa se oglasite. Vedno sem tu, dostikrat tudi ponoči.
Star maček sem, name se lahko zanesete.
Hvala vam. Na svidenje. - Na svidenje.
Naj pokličem dr. Vego? - Ne, kar nadaljuj z delom.
Zadnjič sem pregledoval
svoje stvari
in našel zvezek z zapiski o dnevu, ko si me obiskal.
Zabeležil sem si, o čem naj bi se pogovarjala,
ko bi prišel naslednjič, pa nisi.
O čem?
O tvojem spolnem nagnjenju.
Mojem spolnem nagnjenju? - Ja, o tvoji seksualnosti.
Ali so ti všeč moški ali ženske.
Ko si me obiskal, si rekel, da si še devičnik.
Če vam lahko odgovorim,
mislim, da sem nagnjen bolj k moškim.
Si me zato obiskal?
Zdaj se ne spomnim.
Najbrž. Ampak zdaj je z mano vse v redu.
Imaš partnerja?
Recimo.
Nisem več sam.
Te težave nimam več.
Upam, da ti vprašanje ni bilo nadležno. - Ne, sploh ne.
Oče je bil tu, kajne?
Ja. Vprašal me je, ali sem peder. - Ne!
No, uporabil je ameriško formulo, bolj prefinjeno.
Kakšna nagnjenja imam. - In kaj si mu rekel?
Da sem za moške. - Res?
Ne, trapa, zlagal se se mu.
Kako si me upa vprašati, ali so mi všeč moški ali ženske?
Koga briga! - Mene. Me veseli, da vem.
Je vprašal glavno sestro, ali je lezbijka?
In tebe, ali te vzburjajo živali ali iztrebki?
Ne, prav imaš. Takih stvari se ne sprašuje.
Mogoče bom morala na pot,
zato te ne bom mogla obiskovati vsak teden.
V Ženevi so mi ponudili, da naredim koreografijo.
Imam neko staro zamisel za balet,
imenuje se "Okopi".
O 1. svetovni vojni.
Vendar potrebujem veliko fantov, plesalcev,
v vojni je žal veliko vojakov.
Ampak v Ženevi vsi plešejo,
čudovito je.
Tudi balerine so zraven, namreč, ko umre vojak,
se iz njegovega telesa izvije duša,
ki je balerina.
V dolgem belem krilu,
a s krvavim madežem, rdečim.
Kako čudovito! - Ja. - Alicia je navdušena.
Čudovito je, ker iz smrti nastane življenje,
iz moškega žensko. - Seveda.
Iz zemeljskega nastane...
Obala?
Ne, iz zemeljskega izvira...
Voda?
Ne, eterično,
neotipljivo, privid. - Ah, seveda.
Imam tudi glasbo.
Penderesky.
Za žrtve Hirošime. 2. Svetovna vojna, pa saj je vseeno.
Seveda je vseeno, poleg tega se Alicia dobro spominja.
Ja, to je bojna glasba. Kruta, zverinska.
Za glasbo smrti imam mojstrovino,
ki jo bosta zdaj slišala.
Navdušena bosta.
Pazi nase.
Vi tudi, čeprav ste prekrasni.
Treba je narediti "Okope".
Saj jih bom. Pazite nanjo. - Seveda.
Na svidenje!
ALICIA IN BENIGNO
Glej, tole bova postavila k oknu,
da boš videla plesati prijateljice čez cesto.
Všeč mi je ta soba. Kar celo bom naročil.
Vstopite in zaprite vrata.
Kako gre?
Sedite. - Hvala.
Alicia, glej, kdo je prišel.
Malo bereva na svežem zraku.
.
Kdo je ženska, ki je pravkar odšla? - Katerina. Alicijina učiteljica.
Učiteljica?
Ja, učiteljica plesa. Srčna oseba.
Ima šolo nasproti mojega doma.
Alicia je bila njena učenka.
In Katerina jo ima rada kot lastno hčer.
PRED ŠTIRIMI LETI
Benigno, že pol ure si na oknu.
Že grem, mama.
Me zasleduješ?
Ne. No, ja.
In?
Mislim, da je tvoja, najbrž ti je padla.
Hvala. - Je vse notri? - Je.
Ničesar se nisem dotaknil. - Hvala.
Kam greš? - Domov.
Te lahko pospremim? Nimam kaj početi.
Prav, a grem domov.
Seveda.
Ne bi mogla živeti brez plesa. Rada ga gledam.
Je tebi všeč?
Ja, ampak nikoli nisem šel nič gledat.
Kaj še počneš poleg plesa?
Rada potujem in pogosto hodim v kinoteko.
Pred kratkim sem odkrila neme filme, ti so mi najljubši.
Nemi filmi?
Ja. Kaj pa ti počneš, kadar greš ven?
Nič, ne hodim ven. - Kdaj pa že moraš iti.
Ne, skrbel za sem za mater, pred dvema mescema je umrla.
Žal mi je. Meni je tudi umrla, a je že dolgo tega.
Tukaj sva.
Hvala za denarnico.
Dr. Roncero. Psihiater. 7. nadstropje, levo.
Triindvajset.
Cele dneve sem gledal skozi okno, pa ni prišla.
A spomnil sem se naslova in da je oče psihiater.
Ordinacija dr. Roncera.
Rad bi se naročil.
Vam ustreza jutri ob petih?
Ni mogoče nič prej?
Ne, jutri ob petih. - Prav.
Vaše ime?
Želite?
Ob petih sem dogovorjen. - Vstopite.
Vstopite, ne stojte tam.
Oprostite.
Benigno Martín? - Ja. - Potrebujem vaše podatke.
Datum rojstva? -Hotel sem le spet videti Alicio,
ker pa sem bil že tam in je bil oče psihiater,
sem mu povedal, da pogrešam mamo.
Zadnjih petnajst let, praviš?
Ko sem začel skrbeti za njo,
sem bil še skoraj otrok. - In 15 let nisi počel nič drugega?
Stalno sem bil ob njej.
No, izšolal sem se za bolničarja
in moral sem hoditi na predavanja.
Študiral sem tudi kozmetiko, ličenje in frizerstvo,
ampak na daljavo.
Hočeš reči, da si ličil svojo mater, jo friziral?
Seveda. Strigel sem jo, barval, skrbel za nohte
in jo pošteno oribal spredaj in zadaj.
Moja mati ni bila invalidna, niti nora,
samo malo lena.
Bila je zelo lepa ženska
in nisem hotel, da se zanemari.
In kaj je rekel tvoj oče?
Nič, kaj pa naj bi rekel?
Je mrtev? - Kje pa.
Najbrž živi na Švedskem. Že dolgo se ni oglasil.
Te nikoli ne obišče? - Ne.
Ustvaril si je novo družino, potem ko se je ločil.
Nimava stikov.
Zakaj si prišel k meni?
Torej... - Kakšne težave imaš? - Jaz? Nobenih!
Gotovo jih imaš, če si prišel k psihiatru.
No, najbrž sem osamljen.
Si imel kdaj spolne odnose s kakšno žensko? - Ne.
Z moškim? - Tudi ne.
Rad bi vas videl naslednji teden.
Je kaj narobe z mano?
Ne, ampak imel si malce nenavadno puberteto.
Saj ni bila tako nenavadna. - Ja, precej nenavadna.
Prav, če tako pravite.
Treba jo bo temeljito analizirati. - Ja, seveda.
Torej pridem naslednji teden? - Odlično.
Veselilo me je. - Na svidenje.
Kaj počneš tukaj? - Nič, odhajam.
Ne razburjaj se. Samo videti sem te hotel.
Čisto neškodljiv sem.
Ordinacija dr. Roncera.
Zdravo, Lola.
Ravnokar sem se kraljevsko usrala.
In ena in dva in tri, drži nazaj.
Nesreča?
Lahko prevzameš?
Alicia se ni več vrnila.
Nisem je hotel spet prestrašiti, zato sem šel k njej
šele naslednji teden, kot sem se dogovoril z očetom.
Naslednjič sem jo videl že tukaj.
Kaj se ji je zgodilo?
Prometna nesreča, enega tistih deževnih dni.
Oče ni hotel, da bi bila sama niti trenutek.
Zahteval je najboljše osebje.
Tukaj sem na dobrem glasu,
pa so me priporočili.
Ko me je videl, se me je spomnil in je malo podvomil,
na koncu pa je najel izključno Matilde in mene.
Tega je že štiri leta in
tukaj smo... Kajne, Alicia?
Ob prostih dneh sem začel obiskovati baletne predstave.
In kinoteko. Ogledam si vse mogoče neme filme.
Nemške, ameriške, italijanske.
Potem ji pripovedujem o njih.
Zadnja štiri leta so najbolj bogata leta mojega življenja.
Skrbim za Alicio,
počnem stvari, ki jih je imela rada,
razen potovanj, seveda. - Meni se z Lydio dogaja nasprotno.
Kako pa to?
Ne morem se je niti dotakniti.
Ne prepoznam njenega telesa.
Niti sestram nisem sposoben pomagati, ko jo obračajo.
In počutim se tako bednega.
Govorite z njo. Povejte ji to. - Saj bi ji rad, a me ne sliši.
Kako ste prepričani o tem?
Njeni možgani so ugasnjeni!
Ženski možgani so nedoumljivi, v takšnem stanju pa sploh.
Do žensk moraš biti pozoren, se pogovarjati z njimi.
Jih ljubkovati,
opomniti, da so žive in pomembne.
To je edina terapija.
Vem iz izkušenj.
Koliko izkušenj pa imaš ti z ženskami, Benigno?
Kaj?
Koliko izkušenj imaš ti z ženskami?
Jaz? Veliko.
20 let sem noč in dan živel z eno, s tole pa sem štiri leta.
Všeč mi je bikoborkin fant.
Gotovo ima ogromno batino.
Kako pa veš? Si mu ga videla? Bi piškote?
Seveda ne.
Pri tipih te stvari opaziš na obrazu.
Na obrazu, sploh pa med nogami.
Jaz imam šesti čut.
Spoprijateljil se je z Benignom, ne? - Ja.
Menda ni tudi on peder?
Kje pa, si nora?
Namiguješ, da je Benigno peder?
Ne jaz, tako pravijo.
Motiš se!
Dr. Vega mi je potrdil. - Kako pa on ve?
Povedal mu je Aliciin oče. Ni mi všeč,
da mu je pacientka tako blizu, a mi je dr. Vega rekel,
naj ne skrbim, ker Benignu niso všeč ženske, ampak moški.
Kakšne ste! Grem, da ga boste lahko v miru opravljale.
Ubožici je všeč Benigno.
Ta je pa dobra.
Zvečer imam prosto, grem v kinoteko, greš zraven?
Dogovorjen sem z založnikom. Moral se bom spet lotiti dela.
S to žensko ni vse v redu.
Prosim te! - Le poglej.
Čisto izsušeno kožo ima, ubožica.
.
Si govoril z njo? - Ne, in nehaj s tem.
Adijo, Lydia.
Moraš imeti veliko potrpljenja z njim.
Prav.
Pa dobro delaj.
Pomanjšani ljubimec.
Rosa ima gripo.
Upam, da se nisi nalezla.
Veseli me, da se dobro počutiš.
Vseeno te bom malo zmasiral in natrl z rožmarinovim oljem.
Ne, nič mi ni.
Sinoči sem videl film, ki me je pretresel.
Ljubezenska zgodba o Alfredu, ki je okrogel fant,
tako kot jaz,
ampak prijeten,
in Amparo, njegovi punci, znanstvenici.
Išče formulo za eksperimentalno dieto,
ki bo za vedno spremenila prehrano.
Sebičen si! Samo nase misliš!
Pa jo imam!
Lahko je nevarno. Nisem je še preizkusila na ljudeh.
Se ti še vedno zdim sebičen?
Dobro ti je delo!
Ne skrbi, dragi. Odkrila bom protistrup.
A čas je tekel.
Kljub vsem naporom, Amparo ni našla protistrupa
in Alfreda je bilo vedno manj.
Da ne bi trpela, se je Alfredo vrnil na deželo k materi,
s katero ni govoril že deset let,
ker je bila grozna.
Amparo sploh ni povedal, kje živi.
V filmu se veliko dogaja.
Najbolj pomembno pa je,
da po dolgih letih
obžalovanja in raziskav
Amparo odkrije naslov
Alfredove matere
in odide tja.
Hotel Youkali, soba št. 15.
Spi, draga. - Kaj pa če te sploščim, ko se obrnem?
In Alfredo...
Je ostal v njej.
Za vedno.
MESEC DNI KASNEJE
Daj sem roke. Tako, ja.
Kako je sveže! Krasno!
Kako krasno je na terasi, ne?
Lydii je tudi všeč na terasi, kajne?
Slišiš, navdušena je.
Glej,
kot da se pogovarjata o nama.
Le o čem bi se pogovarjali?
Nič ju ni sram.
Ženske si povejo vse, čisto vse.
Lydia bi ji povedala, da je dva meseca, odkar jo je bik.
Daj, Martita, pojdi.
Benjamín in Angela, sta danes tu po lastni volji,
da skleneta zakonsko zvezo?
Sva.
Če je tako in želita stopiti v sveti zakonski stan,
združita roki in se zaobljubita pred Bogom in Cerkvijo.
Jaz, Angela, vzamem tebe, Benjamina,
za svojega moža
in obljubljam, da ti bom stala ob strani v dobrem in zlem,
v zdravju in bolezni,
do konca svojih dni.
Naj Bog, ki je v vama vzbudil to ljubezen,
blagoslovi vajino skupno odločitev.
Kar je združil Bog, naj ne razdruži človek.
Kaj počneš tu? Misli sem, da se vidiva v hotelu.
Premislila sem si.
Poroke so mi bile od nekdaj všeč.
Nisi bila dogovorjena s sestro pred bikoborbo?
Poklicala sem jo. Pride v hotel.
Morala sem ji obljubiti, da danes večerjava v njenem baru.
Kakor hočeš.
Krasen obred, kajne?
Čudovit.
Nisem si je predstavljala tako mlade. - Prišla si, ker mi nisi zaupala.
Ne, ker se morava pogovoriti.
Ne skrbi, z Angelo sem opravil.
Lahko ti dokažem.
Na primer, med obredom nisem jokal,
ti pa si. - Res je.
Ne bi ti bilo treba.
Mi ne verjameš? - Ni to.
Deset let sem potreboval, da prebolim, a mi je uspelo.
Marco... - Verjemi mi, konec je.
Z Angelo sva veliko potovala.
Za izgovor sem imel pisanje turističnih vodnikov.
V bistvu sem jo hotel odtrgati od droge, ubežati iz Madrida.
Tam je bil pekel. Razumela sva se le, če sva pobegnila.
Potem ko sem se trudil pet let in napisal sedem vodnikov,
sem jo pripeljal sem, v Luceno, k njenim staršem.
Poskrbeli so, da ni več prišla v stik z drogami in z mano.
Še vedno si jo ljubil. - Ja.
Zato sem jokal, kadar sem videl kaj ganljivega,
ker tega nisem mogel deliti z njo.
Nič ne bi smelo ločiti dveh, ki se ljubita.
Kako žalostna zgodba.
Ljubezen je najbolj žalostna stvar na svetu, ko se konča,
kot pravi pesem.
Marco, po bikoborbi morava govoriti.
Že celo uro govoriva.
Ti, ne jaz. - Res je.
Zdravnik je rekel, da se mi bo noga celila vsaj dva meseca.
Ampak veš, kaj? Vesel sem, da me je bik nabodel.
Tako sem lahko s tabo, dokler se ne zbudiš.
Nihče me ne bo ločil od tebe.
Bila sva spet skupaj en mesec. Lydia je šla na poroko,
da ti pove. Ko sem te videl na kliniki, sem vedel, da ti ni.
Zaradi tebe je jokala.
Poklicala me je in mi rekla, da je mislila name in jokala.
Takrat sva zadnjič govorila. Ker sem ranjen,
se nekaj časa ne bom boril.
Rad bi prebil ob njej te noči,
če te ne moti. - Počuti se kot doma.
Hvala.
Zdravo, Alicia. Spet sem sam.
Priznaj, da si gledal njene prsi. - Temu se težko izogneš,
vsak dan ima večje.
Mislim, da bom šel na potovanje. - Kako pa to?
Delati moram. - In Lydia?
Ne potrebuje me več.
Sta se razšla?
Lahko bi se tako reklo.
Veš, Marco, slutil sem.
Ne vem, kako, ampak sem.
Nekaj v vajini zvezi, oprosti, ni bilo v redu.
Kdaj greš?
Kmalu, a se še vidiva. - Upam.
Hudo mi je, da greš.
Grem, Benigno. Se vidiva. - Ja.
Je že dobila menstruacijo? - Ne.
Glede na poročilo za prejšnji mesec, bi jo morala.
Ja, malo ji zamuja.
Več kot dva tedna. To je preveč. Si prepričan,
da jo je prejšnji mesec imela? - Sam sem ji dal vložek.
Tisti teden, ko si imela gripo.
Zdi se mi napihnjena.
Včasih niso redne.
Lydia sploh nima več menstruacije.
Res je, ampak vseeno morava obvestiti dr. Vego.
Zdravo, Benigno. - Zdravo.
Tu je nekaj mojih vodnikov za Alicio in zate. - Hvala.
Poslovil sem se od Lydie in hotel sem videti Alicio,
pa mi dr. Vega in glavna sestra nista dovolila.
Je kaj narobe?
Ne. Mislim, da ima Alicia infekcijo.
Me lahko pelješ domov?
Upam, da ni nič resnega.
Ne vem. Delajo ji preiskave, a mi nočejo povedati, kaj je.
Abidjan, Jemen, Brazilija,
Turčija, Kuba.
Ponoči jih bom prebiral Alicii. - Samo vodniki so.
Ti si jih napisal, gotovo so dobri. Greš sam? - Ja.
O tem sem se hotel pogovoriti, preden greš.
O čem?
O osamljenosti. Rad bi se poročil.
Poročil? S kom?
Z Alicio, s kom pa! - Zmešan si!
Razumeva se bolje kot večina zakoncev.
Je tako čudno, da se hoče zaljubljen moški poročiti?
Ženska je v komi!
Ne more reči: "Vzamem." Ne vemo,
ali je vegetiranje sploh življenje.
Spravi se v avto!
Kako lahko rečeš kaj takega? - V avto!
Tvoja zveza z Alicio je enostranska in nora. Pogovor marsikaj pomeni,
a pogovarjamo se udi z rožami, pa se ne poročimo z njimi!
Ni mogoče, da tako govoriš. Mislil sem, da si drugačen.
Obljubi mi, da tega nikoli več ne omeniš!
Zakaj?
Če poveš še komu, boš v težavah!
Mene pa ne bo, da bi ti pomagal.
Obljubim, če se boš potem pomiril.
Čeprav jo imava rada in nama je všeč...
Tebi je tudi všeč? - Seveda. Le kako mi ne bi bila.
Ti si ji tudi všeč.
Alicia je kot mrtva! Ne čuti nič.
Ne do mene, ne do tebe, niti do sebe!
Zabij s že enkrat to v glavo!
Naša bolnica Alicia Roncero je bila posiljena in je noseča.
Nisem še povedal očetu, ker hočem najprej vedeti,
kdo je pizdun, ki je to naredil v moji bolnišnici!
Gospod, vsi smo zaskrbljeni.
Raje se čutite odgovornega, Bila je na vašem oddelku.
Potem dovolite, da vam razložim.
Rosa, prosim.
Pred dvema mesecema je Alicii izostala menstruacija.
Najprej sem mislila, da je bil le en mesec, a sem se motila.
V poročilu za prejšnji mesec piše,
da je dobila vložek.
Tisti teden me spet ni bilo zaradi gripe.
To si napisal ti, Benigno.
Tvoja pisava je.
Ja, jaz sem bil.
Zakaj si ponaredil podatke?
Nisem hotel preplaha.
To se večkrat dogaja.
Res je.
Kako ni nihče opazil?
Kaj pa nočna sestra?
Matilde? Poklicala je, da danes ne more priti.
Ni nič opazila?
Družinske težave ima, dostikrat manjka.
Kdo jo nadomešča?
Benigno.
Naj povem očetu, da je noč in dan prepuščena temu idiotu?
Prosim, pomirimo se.
Veš, da si glavni osumljenec?
Zakaj si prikril izostanek?
Gotovo lahko razložiš.
Ti že ne bi škodoval Alicii.
Lahko ste prepričani!
Torej...
Sinoči sem na parkirišču slišal pogovor med Benignom
in Marcom. Benigno je rekel,
da se hoče poročiti z Alicio.
G. Zuloaga ga je skušal odvrniti, a ga ni poslušal.
Bil je razburjen. Rekel je tudi, da pozna veliko parov,
ki se razumejo dosti slabše kot onadva z Alicio.
JORDANIJA, OSEM MESECEV KASNEJE
Lydio Gonzales so pokopali včeraj, 13. aprila.
33 letna bikoborka, hči Antonia Gonzalesa,
je bila v komi...
Bolnišnica "El Bosque".
Benigna Martína, prosim.
Ni več zaposlen tukaj.
Oprostite, gospodična...
Ste prepričani. - Seveda.
Pa sestra Rosa? - Kdo ste?
Marco Zuloaga. - Trenutek, vežem.
Oprostite, avtorizacija nalogov?
Pisarna na koncu.
Kdo je? - Marco Zuloaga.
Kličem iz Jordanije. Prebral sem, da je Lydia umrla.
Res je. Žal mi je.
Zakaj me niste obvestili?
Ne vem. Imeli smo toliko težav. - Kaj se dogaja?
Rekli so mi, da Benigno ne dela več tam.
Ne. V zaporu je.
V zaporu? Zakaj?
Obtožen je posilstva Alicie.
Kaj pa govorite?
Pomagajte mu. Ubožec nima nikogar.
Ste ga obiskali? - Jaz?
Ne morem, po tistem, kar je storil.
A potrebuje pomoč in vi ste mu prijatelj.
V katerem zaporu je?
V Segovii.
Prosim, počakajte me tukaj.
Rad bi obiskal zapornika.
Obiski so skozi vrata na levo. - Hvala.
Želite?
Rad bi videl zapornika Benigna Martína.
Danes ni obiskov, a naj pogledam.
Oprostite, ne slišim vas.
Danes ni obiskov.
Zapornik tudi ni zaprosil za obisk.
Ne ve, da sem v Madridu. Včeraj sem prispel.
Ste sorodnik? - Ne, prijatelj. Marco Zuloaga.
Mi pokažete dokumente? - Seveda.
Ga lahko pokličem? - Vi ne, lahko pa on pokliče vas.
Zamenjal sem številko. Mu lahko sporočite novo?
Seveda. - Hvala.
Zapomnite si.
Obiski so ob sobotah in nedeljah.
Zapornik mora zaprositi za obisk.
Mi ne moremo nič, če vas noče videti.
Saj me bo hotel.
Mimogrede, niso zaporniki...
Ne slišim.
Oprostite, niso zaporniki, ampak gojenci zavoda.
Šest, dva, sedem... - Počakajte.
Devet, šest,
šest, štiri,
nula, devet...
Ne, devet. - Pizda.
Šest, dva, sedem...
Prosim? - Marco, si ti?
Ja, Benigno. Lepo te je slišati.
Sem že zaprosil za tvoj obisk. Se vidiva v soboto.
Velja. - Kje si? - Pred kliniko.
Dr. Vega mi je vse povedal.
Benigno, kako si lahko?
Saj se nisi vrnil v Španijo, da bi mi težil, ali kaj?
Ne. Ali kaj potrebuješ? Ti kaj prinesem?
Potrebujem podatke o Alicii.
Osebje ne sme govoriti z mano.
Rekli so mi, da jo je oče premestil, a ne vedo kam.
Ne verjamem.
Jaz tudi ne, a me ne čudi, da ne povejo.
Saj si še vedno moj prijatelj?
Seveda, saj sem tukaj.
Ugotovi, kaj se dogaja z Alicio.
Ali je živa in je rodila, ali je otrok živ.
Moram vedeti!
Saj razumeš?
Ja. Poskusil bom izvedeti.
Vidiva se v soboto.
Si kaj izvedel? - Ne še, ampak bom.
Bodi potrpežljiv.
Bil sem, dokler ni bil čas, da rodi, a tega je že en mesec.
Moral boš še počakati.
Pizda.
Kaj počneš čez dan?
Delam v ambulanti.
Jetnišnica je nova, pa ni veliko ljudi.
Zelo mirno je.
Od zunaj ni videti kot zapor. - Moja težava ni zapor,
ampak da ne vidim Alicie.
Sodni izvedenec in Aliciin oče trdita,
da sem psihopat.
Pravita, da je to dobro za sodno obravnavo. Briga me!
Moram videti Alicio in vedeti, kako se je končalo.
Če bo šlo tako naprej, sem zmožen vsega.
Nisem psihopat?
Ne govori tega, prosim!
Poišči mi drugega odvetnika.
Ta mi je bil dodeljen in me ne prenaša.
Prav.
Hišnici bom rekel, naj ti da ključe od hiše, da jo oddaš
in plačaš odvetnika.
Jaz jo lahko najamem, svojo oddajam.
Lepo, da boš moj podnajemnik.
Zadnje mesece sem veliko mislil nate. Zlasti ponoči.
Zakaj ponoči? - Ponoči berem.
Prebral sem vse vodnike, ki si mi jih dal.
Mesece sem potoval s tabo.
O potovanjih si mi povedal stvari, ki jih nihče ne pove.
Moj najljubši je o Havani.
Poistovetil sem se z ljudmi,
ki nimajo ničesar in se znajdejo, kot vejo in znajo.
Ko opisuješ kubansko žensko, ki sloni na oknu
in brezupno čaka,
čas pa teče in nič se ne zgodi.
Predstavljal sem si,
da sem ta ženska.
Dober dan, gospa. Benignov prijatelj sem.
Ste vi Marco, Argentinec? - Ja.
Jaz sem hišnica.
Benigno mi je sporočil, da boste najeli hišo.
Tako je. - Umazana je, ker mi je prepovedal,
da bi jo čistila.
Nisem mu hotela računati, ampak...
Ne skrbite, bom že uredil.
Vam prinesem ključ? - Ja.
Grem pogledat, kje je.
Ste ga videli? - Ja.
Kako je z njim? - V redu.
Še v zaporu ni imel sreče.
O tem se sploh ni govorilo.
Nobene televizije in rumenega tiska ni bilo k meni.
Vsi ti ničvredni programi,
pa nihče ni prišel po intervju.
Sredstva obveščanja so v tej deželi v žalostnem stanju.
Prav imate.
Ključ? - Saj res.
Še nekaj. - Da?
Mogoče veste, zakaj je Benigno v zaporu?
Tako tih je. Ko je bil nazadnje tu, mi ni nič rekel.
Nedolžen je.
Seveda, ampak nedolžen pri čem?
Ne vem. - Seveda veste, a mi nočete povedati.
Bom že izvrtala.
Prav. Na svidenje, gospa.
Če kaj potrebujete, veste, kje sem. - Hvala.
Tako navdušena sem bila, ko sem te danes videla priti, z berglami, brez pomoči, Alicia.
Si videla? - Kako je šla danes rehabilitacija? - Zelo v redu.
Si utrujena?
Ja, zelo. - Ni pomembno.
Naredili bova nekaj dodatnih vaj.
Noge si bova pretegnili.
Že sto vaj sem naredila danes.
Samo še nekaj jih bova naredili.
Tako.
Dobro jutro. - H g. Sanzu sem prišel. - Vstopite.
Otrok se je rodil mrtev. Fantek je bil.
Toda Alicia se je zbudila. Treba je povedati Benignu.
Ne, glede na njegovo stanje. Kaj neumnega lahko naredi.
Toda ne morem mu lagati. Prijatelja sva, zaupa mi.
Mu bom jaz, meni ne bo težko. Povedal mu bom,
da je Alicia še vedno v komi in otrok mrtev.
Toda obljubiti mi morate, da ne boste nič rekli.
Kaj pa pogojni odpust?
Zelo težko in drago bo. Toda lahko poskusimo.
Številka osem.
Moker si. - Malo.
Da se ne boš prehladil.
Spij kozarec vročega mleka z medom, ko prideš domov.
Bom.
Odkar sem tu, so mi všeč deževni dnevi.
Si videl novega odvetnika?
Ja. Tu je bil.
Vse mi je povedal. Najebal sem, ne?
V bistvu, ja.
Vsaj Aliciino stanje se ni spremenilo.
To je edino, kar me tolaži in mi daje upanje.
Si v redu, Benigno?
Rad bi te objel.
Toda prositi bi moral za oseben obisk.
Pozanimal sem se o tem, veš? Vprašali so me,
če si moj fant. Nisem si upal pritrditi,
morda bi te motilo.
Sploh me ne moti.
Rečeš lahko, kar hočeš.
V življenju sem objel zelo malo ljudi.
Sporočilo...
Marco, povedal bi ti rad, kako lepo te je bilo videti
in se posloviti. Saj veš, da me ne bodo izpustili.
Če že, me bodo samo premestili.
Nočem živeti brez Alicie, kjer ne smem imeti niti
njene sponke za lase.
Zato sem se odločil, da bom pobegnil.
Nisem ti povedal, da me ne bi skušal ustaviti.
Pošiljam ti močan objem, Marco.
Taksi!
V Segovio. - Segovio? - Ja, v zapor.
Nujno moram videti Benigna Martína.
Vem, da se to ne dela, vendar gre za življenje in smrt.
Direktor vas pričakuje v svoji pisarni. - Mene? Kje je njegova pisarna?
Uslužbenec vas bo pospremil.
V to smer.
Na desno.
Izpraznite žepe, prosim.
Hej, čakajte, ne smete teči. Čakajte.
Tu je.
Na koncu.
Dobro jutro, ime mi je Marco Zuloaga.
Benigno Martín je pustil to pismo za vas.
Dragi Marco,
še vedno dežuje.
Mislim, da je to dober znak.
Ko je Alicia imela nesrečo, je tudi deževalo.
To pišem nekaj minut pred pobegom. Upam, da sem vzel dovolj
da bom padel v komo in bom spet združen z njo.
Moj edini prijatelj si.
Zapuščam ti hišo, ki sem jo pripravil za naju z Alicio.
Pridi se pogovarjat z mano
kamorkoli me bodo odpeljali.
Vse mi povej, ne bodi tako skrivnosten.
Zbogom, prijatelj moj.
Te stvari so mu bile zasežene,
te pa je imel v celici.
Tu morate podpisati.
Gospod? Tu morate podpisati.
Benigno, jaz sem.
Alicia je živa.
Zbudil si jo.
Ko sem slišal tvoje sporočilo, sem tekel nazaj v zapor,
da bi ti povedal, toda bilo je prepozno.
Aliciino sponko za lase sem ti dal v žep. Zraven sem dal še fotografiji nje in tvoje matere,
da bosta s tabo v večnosti.
Valovi. Kruti valovi.
Moško spodaj, žensko zgoraj.
Grem po vodo. Sedi.
Ste v redu? - Ja.
Ne vem.
Zdaj sem mnogo bolje. - Kaj?
Pridi, greva noter.
Treseš se. - Ne.
Zakaj?
Kaj ste ji rekli? - Nič.
Videla sem, da sta govorila. - Alicia me je vprašala,
ali se v redu počutim in zahvalil sem se ji.
Če me vidite v soseščini, ne skrbite.
Nasproti vaše šole stanujem.
V Benignovi hiši? - Ja.
Zakaj stanujete tam?
Benigno je mrtev.
Nekega dne se morava pogovoriti.
Ja, in preprosteje bo, kot si mislite.
Nič ni preprosto.
Učiteljica baleta sem in nič ni preprosto.
MARCO IN ALICIA
priredba: marjetica13